"Annan Howards Endin Margaret Schlegelille."
- Äitinne ei ollut oma itsensä. - Siitä on aikaa, herra Wilcox.
- Hän on epäinhimillinen peto. - Ei hän ole peto. Pidän hänestä.
Rakastathan minua? Ei ole oikein teeskennellä.
Tapasimme hyvin köyhän miehen. Kuinka häntä pitäisi auttaa?
Porphyrion on huono.
- Ystävämme sanoi sen kaatuvan. - Miksi haluatte minut sinne?
Vuokrasopimuksemme päättyy.
- "Päätin luopua Ducie Streetin..." - Antaa sen vuokralle.
Sanonko kyllä vai ei?
- Sano kyllä. - Sano ei.
Luulen, että rotumme degeneroituu.
Emme pysty hoitamaan edes tätä pikkujuttua.
Pikkujutut ovatkin vaikeita. Isommat ovat helpompia.
Isä vaihtoi 40-vuotiaana kotimaataan.
Me emme pysty edes vaihtamaan kotia.
- Kunpa tulisit kanssani. - Ei, jätän sen mieluummin sinulle.
- Ethän tee mitään hätiköityä? - En tee mitään.
Kovin ystävällistä, mutta se ei onnistu.
Tämä talo ei sovi meille.
Joko päätitte asian?
- Ei ihan. - Eikö? No, aloitetaanpa sitten.
Onko teillä uusi auto, herra Wilcox? Se on kaunis.
- Pidättekö te siitä, Crane? - Kyllä, rouva.
- Onko se höyryauto? - En pidä höyrykoneista.
Ette tietenkään. Ovatko ne nopeampia? Luin...
- Toistaiseksi... - Eivät kauan.
- Polttomoottori... - Höyryautoilla ei ole tulevaisuutta.
- Saanko auttaa? - Ei, kiitos. Selviän kyllä.
Mistä tiesitte kuljettajani nimen?
Tunnen hänet. Ajelin rouva Wilcoxin kanssa.
Teidän taloudenhoitajanne on Mazy. Tiedän kaikenlaista.
- Kuinka Evie voi? - Evie lähti Cahillin kanssa.
Ei ole hauskaa joutua olemaan yksin.
Minulla on työni päivällä, iltaisin en kestä tyhjää kotia.
Minäkin olen yksinäinen. On tuskallista joutua pois kodistaan.
En muista aikaa ennen Wickham Placea.
- Helen ja Tibby syntyivät siellä... - Oletteko tekin yksinäinen?
Kammottavan yksinäinen.
- Olitte sanomassa, anteeksi... - Höpisin vain huonekaluista.
Ette ole niin epäkäytännöllinen kuin esitätte.
- Olenhan. - Vastaatte aina täsmällisesti.
Tunnistan hyvän nähdessäni sen.
Haluan nähdä koko talon. Puhun Helenin ja Tibbyn kanssa-
- ennen kuin vastaan teille.
Selvä. Eteisaula.
- Se on laatoitettu. - Aivan.
Charles toi tuon Raamatun buurisodasta.
- Täällä me miehet tupakoimme. - Onpa kiva.
Pidätte siis tästä? Ihmisen on syytä tehdä olonsa mukavaksi.
- Niin. Ovatko nämä Cruikshankeja? - Gillrayta.
Menemmekö yläkertaan?
Ovatko nämä Howards Endistä?
Eivät. Ne huonekalut ovat Onitonissa.
Onko... Anteeksi. Olen kiinnostunut talosta, en huonekaluista.
- Kuinka iso tämä olohuone on? - 9,1 m kertaa 6,7.
Ei vaan 6,8 metriä.
- Katsommeko... - Neiti Schlegel.
Neiti Schlegel, huijasin teidät tänne.
Minulla on vakavampaa asiaa.
- Tiedän. Tarkoitan... - Tiedättekö?
En. Tarkoitan siis...
- Neiti Schlegel. - Niin?
Voisitteko mahdollisesti jakaa kanssani...
- Voisiko olla mahdollista... - Minä ymmärrän.
Kirjoitan teille, jos sopii.
Neiti Schlegel... Margaret. Ette ymmärrä.
Kyllä. Todellakin.
Pyydän teitä vaimokseni.
Tiedän. Ajattelin... Tiedän.
- Ettekö loukkaantunut? - Miksi olisin loukkaantunut?
- En kuulu joukkoonne. - Ette kuulukaan.
- Ja olen teitä vanhempi. - Niin.
Te saatte henkeni salpautumaan. Teillä ei ole syytä perustella.
- Arvelin, että olisi. - Ei todellakaan ole.
No...
Katsoisimmeko loput talosta?
- Jospa ei tänään. - Ei tietenkään.
Kirjoitan teille. Menemme tätini luokse Swanageen huomenna.
- Kiitos. - Näkemiin. Kiitos kuuluu teille.
Jos aiotte sanoa ei, voitte sanoa sen heti.
Ja vaikka olisikin, vuokraan talon samoilla ehdoilla.
- En huijannut teitä siinä asiassa. - Ette tietenkään.
Voitte asioida välittäjän kanssa.
En voisi kuvitellakaan esiintyväni vuokraisäntänä, jos...
Jos tilanne tuntuisi teistä epämukavalta.
- Ymmärrätte varmaan. - Toki ymmärrän. En ajattele niin.
- Kutsun auton. - Se olisi kovin ystävällistä.
Yksi kysymys...
Mitäköhän hän... Onkohan hän tehnyt sopimuksen?
Toivottavasti hän ei ole tehnyt mitään harkitsematonta.
- Saimmeko talon? - Kiitos, Annie.
Teittekö te sopimuksen talosta?
- Tylsää. Tilanne on siis ennallaan. - Ei ihan.
Onpa mysteeristä.
Pyytäisitkö Annielta teetä?
Puhutaan talosta. Tulemme pian alas.
Herra Wilcox pyysi minua vaimokseen.
Vain leskimiehillä on pokkaa pyytää vaimonsa ystävää vaimokseen.
Ethän sinä tosissasi voi... Et kai koskaan...
- Älä nyt. - Älä... Älä tee sitä, Meg.
- Minä kiellän sinua. Tiedän... Älä! - Mitä sinä tiedät?
- Tapaisimme yhtä... - Ei kyse ole siitä.
- Mitä sinulle on tapahtunut? - Meg...
- Tule istumaan. - Minä istun, jos sinä istut.
Tuntuu ihanalta, kun tietää, että oikein mies välittää minusta.
Minä olen tuntenut hänet ja pitänyt hänestä jo kauan.
- Rakastatko häntä? - En.
- Mutta rakastat vielä? - Olen aika varma siitä.
- Olet siis päättänyt naida hänet? - Olen.
Mitä sinulla on häntä vastaan, Helen? Sinun täytyy kertoa.
Se alkoi Paulista.
Miten herra Wilcox liittyy siihen?
He kaikki olivat siellä sinä aamuna, kun tulin aamiaiselle-
- ja näin Paulin niin peloissaan.
Hän oli aivan suojaton. Tiesin, että se olisi mahdotonta.
Ihmissuhteet ovat tärkeitä. Eivät sähkeet ja viha.
Tiedän herra Wilcoxin heikkoudet. Hän pelkää tunteita.
Hän välittää liikaa menestyksestä, ja liian vähän menneestä.
Henkisellä tasolla hän ei ole yhtä rehellinen kuin minä.
- Oletko nyt tyytyväinen? - En. Se tuntuu yhä pahemmalta.
En aio antaa hänen, tai kenenkään muun olla koko elämäni.
Minussa on valtavasti asioita, joita hän ei koskaan ymmärrä.
Kuten myös hänessä on valtavasti asioita, joita hän tekee-
- joita minä en koskaan voi ymmärtää.
Mutta ne hänen ominaisuutensa, joita halveksit, mahdollistavat tämän.
En halua halveksia niitä, jotka mahdollistavat elintasoni.
En aio parantaa tai uudistaa häntä. Aion vain liittyä häneen.
Siinä saarnani sisältö.
En aio muotoilla Henryn sielusta-
- itselleni sopivaa aviomiestä.
Se olisi halventavaa ja epäreilua.
Joku menettää jotain.
Hän tuli. Hei!
- Päivää, herra Wilcox! - Hyvää päivää kaikille! Mukavaa.
Hyvää päivää, rouva Munt. Päivää, Helen.
- Herra Schlegel. - Tule mukaan, Henry.
- Missä asutte, herra Wilcox? - Otin huoneen Grandista.
- Se on suurin. - Victoria on heikentynyt.
- Syöthän kanssamme? - Tottakai.
Täällä olisi kiinnostavat roomalaiset rauniot.
Niinkö? Mukavaa. Lounasta.
Jos sinulle sopii, niin haluaisin keskustella liikeasioista.
Se sopii hyvin.
- Miten Tibbyn kanssa sujui? - Hyvin.
Mukavaa. Mistä puhuitte? Minustako?
- Ei. Kreikasta. - Tibby on kovin ihastunut Kreikkaan.
Omistan osan herukkatilasta Kalamatan lähellä.
Kuinka ihastuttava kohde omistaa.
Voimmeko mennä sinne häämatkalle?
Eikö siellä ole kaunis maisema?
On, mutta se ei sovi hienolle naiselle.
- Siellä ei ole hotelleja. - Jotkut selviävät ilman.
Helen ja minä patikoimme Apenniinien yli rinkat selässämme.
En tiennyt sitä. Jos vain voin, varmistan, ettette tee niin enää.
Et ole ehtinyt puhumaan Helenin kanssa vielä, vai?
Puhu ennen lähtöäsi. Toivon, että ystävystytte.
- Tulen hyvin toimiin siskosi kanssa. - Niin.
Eikö teillä muuta ole kuin Ernest Pikea?
Helen, tule pelaamaan. Margaret palaa pian.
- Mistähän he puhuvat? - Osakkeista.
Hän voittaa Margaretin kehon ja sielun kuin Othello.
Mutta hiuksia nostattavien pakotarinoiden sijasta-
- herra Wilcox kertoo seikkailuistaan sinappituotannon alalla.
Tuottaako Wilcox sinappia? Mielenkiintoista.
- Hän tuottaa afrikkalaista kumia. - Hänellä on erilaisia osakkeita.
Minusta ei olisi mukava omistaa kumiosakkeita. Paikallisten vuoksi.
- Meillä kaikilla on kumiosakkeita. - Onko meillä? En aavistanutkaan.
- Voit pyytää välittäjääsi myymään ne. - En oikein tiedä.
Meidän lienee kuunneltava Carusoa.
Tibby, emmekö voisi kuunnella jotain iloisempaa?
Evie on menossa naimisiin Percy Cahillin kanssa.
Hän tarvitsee myötäjäiset. Paulilla on vaikeuksia Afrikassa.
Charlesin ja Dollyn perhe kasvaa, samoin kuin heidän kulunsa.
Charles perii Howards Endin.
Haluan itseni vuoksi olla reilu kaikkia lapsiani kohtaan.
Puhut siis rahasta. Kuinka hölmöä minulta. Tietenkin.
Niin. Kun nyt puhutaan suoraan.
- Haluan olla reilu kaikkia kohtaan. - Ole antelias heille.
- Olen kirjoittanut Charlesille siitä. - Kuinka paljon sinulla on?
- Mitä? Tuloniko? - Niin. Vuodessa? Minulla on 600.
Olet todella suorapuheinen nainen. Mikä kysymys miehelle!
Etkö tiedä omaa tulotasoasi? Vai etkö halua kertoa sinä?
Ei haittaa. Älä kerro. En halua tietää.
Mutta eikö Charles siirry johtoon jossain vaiheessa?
Olen kasvattanut Charlesin ja muut itseriittoisiksi.
Jos Charles osoittaa olevansa pätevä johtamaan yhtiötä-
- ja muita liiketoimiani-
- niin sitten hänen tulee olla seuraajani. Jos ei osoita, niin...
En kuormita sinua yksityiskohdilla.
- Halusin kertoa... - Se tuli selväksi.
Anna heille niin paljon kuin haluat, minulla on se 600.
Yksi asia vielä, sitten minun on palattava hotelliin.
Mitä teemme Ducie Streetin talolle? Emme kai halua asua siellä?
Siellä olisi myös ahdasta veljesi ja siskosi kanssa. Ja tätisi.
Niin. En tiedä, missä Helen ja Tibby haluavat asua.
- Milloin haluat naida minut? - Alkaa kumottaa, vai?
Anna olla, Henry.
Evie menee kai naimisiin huhtikuussa. Ei ennen sitä.
Kävisikö huhtikuu myös meille?
Olisin päässyt yksinkin. Posti ehtii mennä.
En halua tätisi näkevän sinua kävelemässä yksin.
Kävelen aina yksin. Patikoinhan Apenniinienkin yli.
- Anteeksi. - Anteeksi.
- Se vaatii vain maalaisjärkeä. - Margaret.
- Näkemiin. - Näkemiin, kultaseni.
- Sinun takiasi olemme nyt pulassa. - Minunko?
On törkeää syyttää minua, kun voisin repiä sen naisen silmät irti.
Isä ei olisi harkinnut avioliittoa ilman Evien liittoa.
Mutta sinun piti ryhtyä parittajaksi.
Pyysit sisareni tapaamaan Percy-setääsi.
Minä en ole vastuussa Percy-sedän tai kenenkään muun tekosista.
Olemme nyt pahassa pulassa, ja meidän on selvittävä tästä.
Vastaan isän kirjeeseen asiallisesti, mutten unohda Schlegeleitä pian.
- Kuunteletko sinä? - Kyllä.
Kun he käyttäytyvät hyvin, mekin käyttäydymme.
Jos huomaan heidän käyttävän isääni hyväkseen-
- tai kohtelevan huonosti taiteellisuudessaan-
- puutun kyllä asiaan.
Hän yrittää viedä äitini paikan.
Hän havitteli Howards Endiä, ja nyt hän saa sen.
- Ei, ne ovat tuplasti arvokkaampia. - Anna...
Kirjoita nyt, Len. Sinun täytyy kirjoittaa.
Se on heidän syytään. He käskivät lähteä Porphyrionilta.
En minä tiedä. Mies... Olkoon. He tarkoittivat hyvää.
- Älä kivahtele minulle. - En kivahtele. Minä...
Minä kirjoitan. Lupaan sen.
- Mene nukkumaan. - Hyvä on, kultaseni.
- Olen pahoillani. - Ei se mitään.
"Hyvä neiti Schlegel, kiitos siitä, että varoititte minua-"
- Porphyrion-vakuutusyhtiön mahdollisesta konkurssista.
Neuvonne mukaisesti jätin työni siellä.
Sain uuden paikan virkailijana Dempsterin pankissa.
Vaikka palkkani on vähäisempi, ja taloudellinen ahdinkoni suurempi-
- olen iloinen, että asemani on vakaa.
"Kiitollisin terveisin, Leonard Bast."
Kuinka hirvittävää.
- Hei! - Täällä ollaan!
- Huomenta. - Huomenta, herra Wilcox.
Helen sai kirjeen siltä oudolta nuorelta mieheltä.
- Komea, mutta surusilmäinen. - Kehotit lähtemään Porphyrionilta.
Kehotin? Kenestä me puhumme? Minäkin sain kirjeen.
- Herra Bastilta. - Varoitit häntä Porphyrionista.
- En muista. - Hän lähti sieltä.
Porphyrion on hyvä yhtiö. Lähtikö hän? Miksi?
- Hyväkö? - Sinä varoitit siitä.
Porphyrionistako? Enhän. Minä sain kirjeen Howards Endistä.
Vuokralaiseni lähtee maasta ja aikoo vuokrata sen edelleen.
- Huomenta, rouva Munt. - Hyvää huomenta.
Huomenta, Schlegel.
Hänellä ei ole oikeutta. Sitä ei ole sopimuksessa.
Howards Endistä. Puran sopimuksen.
Olen pahoillani. Mutta Porphyrionista...
Se häiritsee minua. Voinko vaivata sinua?
Sanoit, että se on huono ja neuvoimme häntä lähtemään.
Hän noudatti neuvoa, ja nyt sanot, että se on hyvä yhtiö.
Hän meni pankkiin, pienemmällä palkalla. Hän toivoo pärjäävänsä.
- Dempsterin pankki. Onko se hyvä? - On.
- Parempi kuin Porphyrion? - Kyllä, turvallinen.
Kiitos. Anteeksi, sanoit vuokraavasi Howards Endin...
Sinulla on enemmän valtaa. Meidän pitäisi käydä siellä.
Jospa menisimme keskiviikkona ja lounastaisimme Charlesin luona?
Tule toimistolleni, ja ajamme sieltä. Siitä tulee hauskaa.
Se olisi hauskaa, mutta lupasimme viipyä viikon.
- Ei sinun tarvitse enää. - Tämä on hänelle tärkeää.
- Hän odottaa meitä. - Puhun hänelle.
Henry, en lähde. Älä komentele minua.
- Haluat kai nähdä sen talon? - Toki, mutta...
- Herra Wilcox, Porphyrionista... - Dempsterin pankki on parempi.
Sanoitte, että Porphyrion kaatuisi ennen pääsiäistä.
Sanoinko? Se ei ollut silloin ringissä. Nyt se on.
Toisin sanoen herra Bastin ei olisi tarvinnut laskea tulotasoaan.
- Ei olisi. - Hän sanoi "vähäisempi".
Kun on köyhä, vähäinenkin vähennys on valtava. Valitettava epäonni.
- Syytättekö minua? - Älä viitsi.
Mies, joka oli köyhä, on meidän takiamme vielä köyhempi.
- Kenestä tässä on kyse? - Olemme kertoneet hänestä. Tapasitte.
Hän on hyvin köyhä, mutta hän olisi kykenevä parempaankin... Ei, Meg.
Luulimme auttavamme häntä tietoisuutemme korkeuksista.
- Anna neuvon... - En halua enempää neuvoja.
Älä suhtaudu tunteellisesti köyhiin. Pidä huoli siitä, Margaret.
Sanot tunteellisuudeksi. Minusta se on ihmisyyttä.
Niinkö? Puhut hänestä kuin hän olisi sirkuksessa näytillä.
Heitä on kolme miljoonaa Lontoossa, perheinensä.
Eikö meidän tulisi auttaa heitä, jos meillä on siihen tilaisuus?
- Totta kai. - Sinä et auttanut.
- En olekaan. Mahdotonta! - Ei riidellä.
Helen-hyvä, et sinä, enkä minä, eivätkä tietolähteeni-
- saati Porphyrionin johtajat ole syypäitä tähän.
- Kukaan ei ole syypää. - Minä olen.
Sekaannuitte tuntemattoman nuoren miehen elämään.
Me tunnemme hänet, Henry.
- Tämä nuori mies on syypää... - Ei!
Hän syyllistyy arviointivirheeseen.
Hän meni ojasta allikkoon perustelematta toimiaan itse.
Olenko hakoteillä tässä, Helen? Margaret?
- Ette. - En tiedä.
Mitä, jos menisimme Nine Barrows Downiin päiväksi?
Rouva Munt, minun ja Margaretin pitäisi mennä Hiltoniin viikolla.
Ei kai sentään?
Heidän piti olla täällä ainakin seuraavat 10 päivää.
En tiedä, miksi pysyn tässä mukana.
- Miksi olet niin katkera, Helen? - Minä olen vanhapiika.
Mene sinä naimisiin. Olet loistava. Jos joku selviää siitä, niin sinä.
- Ei siinä ole mitään selvittävää. - On siinä.
Mene taistelemaan hänen kanssaan.
Älä pyydä minun apuani tai edes sympatiaani.
Tästä lähtien kuljen omaa polkuani.
En pidä miehestäsi ja kerron sen.
Rakastan sinua silti enemmän kuin koskaan.
Margaret! Et kai sinä tosiaan halua lähteä jo ensi viikolla?
En halua. Mutta on hoidettava asioita ja haluan tavata Charlesin.
Sitten et pääse mukaan Weymouthiin ja Lulworthin retkelle.
Helen, kuulitko sinä jo?
Hyvä! Taisin rikkoa jään.
Margaret Schlegel. Tulin tapaamaan herra Wilcoxia.
Pieni hetki!
Charles! Hyvää päivää.
Toivottavasti vaimoni... Hyvää päivää.
Hän tarjoaa teille lounaan, kun käytte Howards Endissä.
Neiti Avery on hoitanut taloa.
Istukaa toki alas.
Se on surkea paikka. En koskisi siihen pitkällä tikullakaan.
Minusta on mukava nähdä se.
Hei! Tulen ihan pian.
- He ovat kunnossa. - Kanat vai lapset?
He oppivat, kuten pääskytkin.
Tuolla on kaunis kirkko. Et ehtinyt näkemään.
- Mitä tapahtui? - Mitä luulet?
- Olemmeko perillä jo? - Kyllä.
Ei kannata. Se on lukossa. Odota sinä kuivassa, minä haen avaimen.
- Voinko minäkin tulla? - Ei. Palaan pian.
Sinäkö siellä, Henry?
Luulin teitä Ruth Wilcoxiksi.
Minuako? Rouva Wilcoxiksi?
- Hän säikähti kunnolla. - Voi neiti Averya!
En ollut niin höpsö. Hän säikäytti, koska siellä oli niin hiljaista.
- Kuka hän oikein on? - Hän on yksi maatilan ihmisistä.
Jos Crane on saanut syödäkseen, voimme lähteä.
Lapset, tulkaa hyvästelemään neiti Schlegel.
Älkää pakottako. Ei saa kiusata pieniä.
- Entä isoisä? Saako hän suukon? - Entä isoisä?
Entä minä, niin? Hienoja poikia. Pikku suukkonen?
- Kiitos, Dolly. Hei sitten. - Hei.
Dolly on hyvä nainen, mutta hänestä riittää pitkälle.
- Howards End lienee poissuljettu? - Tosiaankin.
Jos emme asu Howards Endissä tai Ducie Streetillä, missä asumme?
Onitonissa. Se on Shropshiressa. Oniton Grange, oikein hyvää aluetta.
Voimme muuttaa Evien häiden jälkeen.
Pidämme tietenkin Ducie Streetin talon kaupunkiasuntona.
Jacky, miksi et ole vuoteessa?
Onko tämä se kirje sille neiti mikä-se-olikaan?
Se oli varhainen luonnokseni kirjeestä.
"Heikentynyt tilanne"? Oletko hullu?
Kerroin kaiken tarpeellisen.
- Kerroitko, että sait potkut? - En potkuja.
Ihan sama. Miten me elämme?
- En ano almuja! - Et almuja. Haluat töitä.
Kirjoitan itse. Kirjoitan veljellesi.
- Et varmasti kirjoita. - Odotahan vain.
Jacky.
Tule sänkyyn. Olet sairas.
Kirjoitan neiti Schlegelille ja veljelleni ja kenelle haluat.
En anna sinun nähdä nälkää.
- Helen, etkö tosiaan tule? - En. Pyydä anteeksi Evieltä.
Tulen teidän häihinne kuitenkin.
Matkaan.
"Hyvä neiti Schlegel, epäröin kirjoittaa teille toistamiseen-"
- mutta koen tarpeelliseksi kertoa, että tilanteeni on muuttunut.
Tulin Dempsterille huonoon aikaan: he vähentävät väkeä.
Viimeksi tulleena jouduin valitettavasti irtisanotuksi.
Suokaa suoruuteni anteeksi. Pyydän apuanne työpaikan saamiseksi.
En halua anoa almuja-
- mutta minun on vaikea elättää vaimoani enkä tiedä, mitä tehdä.
"Vilpittömästi teidän, Leonard Bast."
- Neiti Schlegel. - Suokaa anteeksi, herra Bast.
En voi sallia sitä. Minä vaadin...
Charles!
Kiitos, Charles. Olisin kyllä selvinnyt itse.
Tulimme hyvää aikaan.
- Herra Warrington! - Albert! Kuinka mukavaa, että tulit.
Neiti Schlegel! Meistä tulee siskoksia. Suukotan teitä.
- Todella kaunista. - Taloko? Enpä tiedä.
Maisema on kaunis. Harmi, etteivät sisaruksenne päässeet.
Herra Fussel! Mitä tuumitte?
Lienette tukehduksissa matkan jäljiltä.
Matka oli mukava. Ei pölyä.
Burton, veisittekö neiti Schlegelin huoneeseensa?
- Margaret! Hei! - Onpa tämä kaunis paikka.
Niinkö? Mukava, että pidät siitä.
Tämä ei ole parasta aluetta Shropshiressa, mutta hieno tila.
Tule sisälle. Burton, neiti Schlegel haluaa siistiytyä.
- Seuratkaa minua, neiti. - Haluaisin jaloitella.
- Haluaisin, että tapaisit vieraita. - Totta kai, Henry.
Ohjaisitteko minut huoneeseeni, herra Burton?
Pikkusiskosi menee naimisiin. Mitä tuumit?
Mies on liian vanha, mutta omapa on valintansa.
- Noh, murjotatko? - En tietenkään.
Hyvänen aika, mikä lihas!
Duncan, kokeilepa pojan teräksistä hauista!
Hän on kuin Billy Hague!
En lainkaan pidä siitä, että isä nai tuon naisen.
En osannut kuvitella, kun isä käski kutsua hänet.
Älä höpise. Kyllä sinä pärjäät.
Minulla on lapsia. Isä sanoo, että aikoo olla oikeudenmukainen kaikille.
Mutta ei se voi jatkua loputtomiin.
Raha ei ole joustavaa. Mitä tapahtuu, kun sinä saat lapsia?
Isäkin voi saada. Kaipa me saamme osakkeita.
Surkeaa, jos isä ei luota kykyihini johtaa yhtiötä.
Todella ilahduttavaa, päivä ennen minun häitäni.
- Anteeksi, kaveri. - Ei se haittaa, kaveri.
Tämä on ihana, Henry. Olen iloinen siitä, että tästä tulee kotini.
Olipa ihan päästä tänne.
Tämä on virhe. Minun ei olisi pitänyt suostua tähän.
Tämä on todella nöyryyttävää.
- Ette ole tehnyt mitään väärin. - Hän ei saisi matkustaa.
En ole sairas. Voisin haukata jotain.
- Se järjestyy kyllä. - Ette maksa enää yhtään ateriaa.
On minun syytäni, jos rouva Bast voi huonosti.
Minun ja herra Wilcoxin. Hänet täytyy saada ymmärtämään se.
Älkää yrittäkö estää minua.
- Wilcox? Sekö miehenne nimi on? - Hän ei ole minun. Mutta kyllä.
Henry Wilcox on "Imperial and West African" mikä-lieneen johtaja.
- Ette varmaankaan tunne. - En.
- Meidän on palattava. - Älä, Len.
- Maksan liput takaisin heti kun... - Anna nyt olla, Len. Ole kiltti.
- No, Cahill, nyt olet Wilcox. - Ei, isä. Minä olen nyt Cahill.
- No, toivoin voivani olla Wilcox. - No, sinähän olet.
Kippis.
Olen oikein tyytyväinen. Olen myös aika väsynyt.
Minusta se sujui oikein hyvin. Olen iloinen siitä, Henry-kulta.
- Keitä nuo ovat? - Vieraita. On liian myöhä sellaiseen.
Pysy piilossa täällä, yritän pysäyttää heidät.
- Helen, mitä nyt? - Odottakaa tässä.
- Onko Tibby sairas? - He kuolevat nälkään!
- Mitä sinä olet tehnyt? - Hänet irtisanottiin.
Hänen vaimonsa on sairas ja nälkäinen.
- Oletko ihan sekaisin? - Ehkä. Mutta toin heidät tänne.
Älä ole naurettava. He eivät kuole nälkään. Tiedät sen.
Kuinka sinä kehtaat? Tunkeudut Evien häihin tällä tavoin.
Haluan tavata herra Wilcoxin.
Päivää, herra Bast. Tämä on outoa. Mitä mieltä olette?
- Rouva Bastkin on tässä. - Valitan, että häiritsemme teitä.
Dempster vähensi väkeä ja nyt he ovat rahattomia.
Me olemme syypäitä siihen.
Wilcox saa järjestää hänet takaisin Porphyrionille.
- Sanoin sisarellenne, etten halua... - Ei pidä sotkea asioita näin.
Jos syytätte herra Wilcoxia hänen huomautuksestaan, teette virheen.
- En aio tehdä sellaista. - Minä pakotin heidät.
Puhu hiljempaa. Neuvon teitä poistumaan heti.
Sisareni on saattanut teidät harhaan.
Kylässä on mukava hotelli, jossa rouva voi levätä. Minä tarjoan sen.
- Hän tarvitsee työtä. Ei lomaa. - Hän ei voi palata sinun takiasi.
Ei se mitään. Minun ei olisi pitänyt kirjoittaa teille.
Menkää nyt hotelliin lepäämään. Voitte maksaa takaisin joskus.
Tämä ei ole minun taloni. Tarjoa jotain syötävää, Helen.
Helen, vie heidät George-hotelliin. Minä puhun Henrylle asiasta.
Jos et puhu, minä teen jotain. Saat valita.
- Olivatko he kyläläisiä? - Et usko.
Se oli siskoni. Lähetin hänet Georgeen.
- Helenkö? Hänhän kieltäytyi kutsusta. - Hän ei ollut tulossa häihin.
Hänen täytyy jäädä tänne. Tilaa on.
Hän on kahden suojattinsa kanssa.
He halusivat tavata minut. Kerron myöhemmin.
Miksi ei nyt?
- Toivon sinun etsivän miehelle töitä. - Mitä hän osaa?
Olet tavannut hänet. Hän on joutunut pulaan.
- Ei kiitos. - Vain yksi lasillinen?
- Malja hääparille? - Hääparille? Hyvä on.
- Oikein hyvää. - Niin on, neiti.
- Missä hän oli aiemmin? - Dempsterin pankissa.
Hyvä on. Tapaan hänet. Muista, ettei tämä ole ennakkotapaus.
- En voi työllistää kaikkia. - Lupaan, että tämä on poikkeus.
Voi Henry, olen pahoillani.
Helenin piti viedä heidät hotelliin. Rouva on ylirasittunut.
Tämä ei käy. Hän ei voi olla puutarhassani.
Teidän olisi mukavampi hotellissa.
Henryhän se on. Kuinka mukavaa. Olen pahoillani, Henry...
En tiennyt. Minun olisi pitänyt jäädä kotiin. Olen todella...
- Onnittelut suojatin valinnasta. - Anteeksi...
- Älä suotta pyytele anteeksi. - Älä ole vihainen.
- Oletteko tavanneet aiemmin? - Että olenko tavannut Henryn?
- Pojat on poikia. Ja niin ihania. - Oletko nyt tyytyväinen?
- En yhtään ymmärrä tätä. Kerro. - Nyt ymmärrän kiinnostuksesi.
- Minä en ymmärrä. - Etkö? Minä olen mies.
- Vapautan sinut kihlauksestasi. - Henry!
- Niin, Margaret.
- Hänkö on ollut rakastajattaresi? - Sanot sen niin hienotunteisesti.
Milloin? Ole kiltti.
Kymmenen vuotta sitten. Suo anteeksi.
- Olen pahoillani, Len. - Mistä?
Oliko hän se mies, jonka tunsit Kyproksella?
- En olisi tullut, jos olisin tiennyt. - Meidän ei olisi pitänyt tulla.
- Taisin olla epätoivoinen. - Meidän oli pakko.
Minusta ei ole sinulle hyötyä.
Sinä olet hyvä mies, Len. Olet kiltti.
- Rakastathan sinä minua? - Kyllä, rakastan sinua.
Kaikki hyvin, Jacky. Nuku nyt vain.
Sain kahdeksalla punnalla vaimonne sairaaksi ja sisareni vihaiseksi.
Hän paheksuu minua, mutta te ja rouva Bast hyödytte tästä.
En voi kyllin kiittää teitä. Kahdeksan puntaa on paljon.
- En tiedä, voinko maksaa... - Se on paljon rahaa teille.
Minulle se ei ole mitään.
- Voitteko kuvitella? - En.
Onko rouva Bast hyvin väsynyt? istuisinko hänen seuranaan?
Ei, kiitos. Hän ei kaipaa seuraa. Hän nukkuu.
On parempi, jos hän pysyy huoneessaan.
Millainen nainen teidän vaimonne on, herra Bast?
Tunnette minut jo. Loukkaako kysymykseni teitä?
En halua ostaa luottamustanne junalipuilla ja hotellihuoneilla.
Ette tietenkään.
Tarkoitan, että ette esitä, että liittonne olisi onnellinen.
Se lienee ilmeisen selvää, mutta hän on hyvä nainen.
Teillä ei tunnu olevan mitään yhteistä.
Meillä on suhteemme. Minun ei olisi tarvinnut naida häntä.
Mutta koska nain, pysyn hänen rinnallaan.
Mitä perheenne sanoi?
He eivät ole missään tekemisissä kanssamme.
He pitivät kokouksen ja päättivät sulkea meidät ulkopuolelle.
Keitä perheenne on?
Vanhempani olivat kaupan alalla.
Kaksi siskoani ovat naimisissa liikemiesten kanssa.
Veljeni on maallikkosaarnaaja.
Hän on nyt perheen pää.
- Entä isovanhempanne? - He eivät olleen ketään.
Maataloustyöläisiä ja sen sellaisia Lincolnshiresta.
Miksi sisaruksenne vastustavat rouva Bastia?
Tiesin, että hänellä oli ennen mies. En tiennyt hänen nimeään.
Olen todella hyvin pahoillani.
Minulle sillä ei ole mitään merkitystä.
Se ei ole vaimonne syytä, vaan miehen.
Pärjäämme kyllä, jos saan töitä.
Sitten tilanne paranee.
En välitä kirjoista kuten ennen.
Jos saisin jotain vakituista, voisimme asettua aloillemme.
- Se estää ajattelemasta. - Asettuisitte mihin?
Kunhan asettuisimme.
Onko se elämää? Mutta... En ole naiivi tässä.
Kun maailmassa on kaikkea kaunista nähtävänä ja musiikkia kuultavana...
Puhuin kaikenlaista tyhjää ennen.
Miksi sanotte noin?
Koska ymmärrän, että on oltava rahaa.
- Olette väärässä. - Kunpa olisinkin.
Virkamiehellä on omaa rahaa tai hän saa palkkaa.
Runoilija ja musikantti samoin.
Kulkurikin menee töihin ja saa lopulta palkkaa muilta.
Kaikki muu on unta.
Olette yhä väärässä.
Jos sanotte, että olen, niin sitten olen.
Olemme kaikki usvassa.
Wilcoxien kaltaiset ovat vielä enemmän hakoteillä kuin muut.
Järkevät ja jykevät engelsmannit!
Kokoamassa imperiumejaan, selittämässä maalaisjärjellään...
Se ei ole todellista. Se totisesti ei ole todellista.
Minun täytyy olla tyhmä.
Voi sentään...
Näin.
"Rakas ystäväni..."
Kuinka kaltaisenne naiset ymmärtäisivät miehen mieltä?
"Herra Bast, valitettavasti herra Wilcoxilla ei ole työtä teille."
Panen tilillesi 5000 puntaa. Kun olen Saksassa, annat ne Basteille.
Missä Helen on?
Siitä on kauan. En tiedä, mitä ajatella, Tibby.
Toki autan sinua.
- Onko kyse siitä, mitä pelkäsimme? - On.
- Ampuisin sisareni viettelijän. - Voi kultaseni, anna anteeksi!
Suomennos: www.sdimedia.com